Mira’m als ulls!
No puc! Marxo i els noto perforant-me el clatell, cremant-me el cervell, nit i dia. La mirada felina, àcida, repicant…
Jordi Marín i Monfort
No puc! Marxo i els noto perforant-me el clatell, cremant-me el cervell, nit i dia. La mirada felina, àcida, repicant…
Pare, ningú com tu sabia enfrontar-se a aquell desert blanc. On tots veien la buidor, el no-res, tu veies un…
El cafè sortint de la cafetera és l’únic soroll que se sent a les set del matí. Encara té les…
Bufa un vent seré, humit, suficientment fresc com per fer-me pujar la cremallera de l’abric fins dalt. Comença a clarejar…